Bedst på www.NXTGN.org
Hver solopgang betyder en ny dag. En ny begyndelse.
Man håber, den bliver bedre end i går.
Men det gælder ikke mig. Jeg hedder Eep.
Og dette er min familie. Croods.
Hvis du ikke allerede har opdaget det, så er vi hulemennesker.
Vi er for det meste i vores hule.
I mørket. Nat efter nat, dag efter dag.
Hjem, kære hjem.
Når vi endelig kom ud, ledte vi efter mad i en fjendtlig verden.
Jeg kæmpede for overlevelse på trods af min familie.
Vi er de sidste af vores art.
Vi havde naboer engang. Gorts, blev knust af en mammut.
Horks, blev spist af en sandslange.
Erfs, døde af myggestik.
Throgs, døde af almindelig forkølelse.
Og Croods, det er os.
Croods overlevede, takket være min far.
Han var stærk og fulgte reglerne.
Dem på hulevæggene. Alt nyt er skidt, nysgerrighed er skidt.
At gå ud om natten er skidt. Alt det sjove er skidt.
Velkommen til min verden.
Men denne historie handler om, hvordan alting pludseligt ændrede sig.
For vi vidste ikke -
- at vores verden var ved at gå under.
Der var ingen regler på hulevæggene, der kunne forberede os på det.
Du skal vente på mit signal, Eep.
- Vi har været i hulen i en evighed. - Tre dage er ikke en evighed.
- Det er det, med denne familie. - Vil du ikke nok komme ned?
Du er så dramatisk.
Nej, Sandy, kom tilbage.
Husk nu signalet. Artige piger venter på signalet. Ugga!
Når jeg fanger Sandy, går jeg indenfor, så du kan give signalet.
- Du er allerede udenfor. - Jeg venter på signalet, far.
Det er lige meget, bare kom ud.
Hvis du ikke giver signalet, hvordan kan jeg så vide, du er min far?
Du skal ikke vide, det er mig, Men at, jeg ikke er blevet ædt af et dyr.
Hvorfor er signalet en dyrelyd? Er det ikke forvirrende?
Jeg venter på signalet.
Mor, vi er klar til at tage af sted.
Mor?
- Jeg er ikke død, endnu. - Det kan stadig nås.
Og du er stadig fed.
Morgenmadsopstilling.
Jeg vil se rigtige hulemænd. Vi gør det hurtigt, vi gør det støjende.
Vi gør det som en familie.
Og vær altid bange.
Danske tekster: SUBLiME
Morgenmad.
Hvis tur er det? Vi slår plat eller krone. Vælg i luften.
Krone.
Plat. Thunk er den. Indtag jeres positioner.
Kom nu, Thunk.
Godt klaret. Til hulen med det.
Slip barnet løs.
Fang ham, Sandy.
Tag dem, mor.
Gammel dame nede. Eep, hævn mig.
Tak.
Her!
Hej, far. Må vi spise nu?
Vent til vi kommer hjem. Eep, træd på bremsen.
- Hvem er sulten? - Godt klaret, far.
Her, Thunk, drik så.
- Undskyld, far. - Det bliver vist fast food igen.
Det er fint nok. Jeg spiste i sidste uge.
To fingers advarsel.
Mørket medfører død.
- Der er fuldmåne. Det betyder badenat. - Løb for dit liv.
- Også dig, mor. - Nej, tænk på mit beskyttende lag.
Mor, du har myrer. Se selv. Sandy er helt rolig.
- Er hun stadig derude? - Du ved, hun hader hulen.
Kom tilbage i morgen.
Hvorfor kan hun ikke lide hulen? Den er så hyggelig.
- Her er lidt mørkt. - Så mørk er her heller ikke.
Kom nu, jeg skal lukke hulen.
Eep, kom ned nu!
- Det var alt for tæt på. - Jeg holdt øje. Jeg havde det fint.
- Hvad skulle du? Hvad ledte du efter? - Ingenting.
- Hvorfor gik du så derop? - Jeg ved det ikke.
Hvorfor ved du ikke det? Hold op med at lede efter noget.
Frygten holder os i live, Eep. Vær altid bange.
Hvad er meningen med det hele?
- Hvad sagde du? - Hvorfor er vi her? Hvorfor gør vi det?
- Ingen har sagt, overlevelse er sjovt. - Intet er sjovt.
Kom nu ned, Eep.
Jeg prøver... Jeg forstår bare ikke, hvorfor hun skal have sin egen afsats.
Hun arbejder med noget og har behov for plads.
Hvor lang tid vil det tage?
- Hun lytter ikke til mig. - Se, det gør hun da.
Hvis hun vil overleve, må hun følge vores regler.
Fortæl en historie. Dem elsker hun.
- Hvad med en historie? - Ja, fortæl en historie.
Må jeg låne den? Tak.
- Din yndling. - Jeg har ikke leget med den i årevis.
Her er historien om Sprøde Bjørn.
For meget længe siden levede der en lille bjørn.
Hun var i live, fordi hun lyttede til sin far -
- og levede sit liv med rutiner og mørke og rædsel.
Så hun var glad.
Men Sprøde havde et frygtelig problem.
Hun var fuld af... Nysgerrighed.
En dag, da hun sad oppe i et træ -
- ville den nysgerrige bjørn klatre op til tops.
Lige da hun nåede toppen, så hun noget nyt.
Og døde!
- Sådan lige pludselig? - Ja!
Med hendes frygt lysende i hendes øjne.
- Samme slutning som altid. - Jeg vil aldrig prøve noget nyt.
- God dreng. - Fil jeres tænder, og hop i bunken.
- Du kan tale. - Jeg er en person ligesom dig.
Næsten som dig.
Gider du lige?
Det kilder.
Jeg må ikke være udenfor.
- Eep er væk. - Hvad?
Bliv i hulen.
Du er virkelig stærk.
Nej, den er min.
- Den dør ud. - Jeg fangede den.
Vær sød. Jeg hader mørket.
- Gør den, hvad du beder den om? - Ja, på en måde.
- Er det en sol? - Nej, ild.
Hej, ild.
- Den er ikke levende. - Du sagde, den døde ud.
- Kommer den, hvor du kommer fra? - Nej, jeg laver den selv.
- Lav noget til mig. - Det kommer ikke ud af mig.
- Lav noget. - Det gør du tit.
Er du død? Må jeg så få dit ild?
De er kolde. Tror du? Høreskaller. Aktiver.
Jeg er enig. Tigerpige, vi må væk med det samme.
Jeg kender dig ikke engang.
Jeg er Guy, og det er Bælte.
Kok, samtalepartner og navigatør. Og så holder han mine bukser oppe.
- Hvad er bukseroppe? - Hvem er du?
- Eep. - Eep, jorden går under.
- Hvad? - Jeg kalder det: "Slut".
- Hvordan ved du det? - Jeg har set det. Det kommer mod os.
Først ryster jorden, og derefter åbner den sig. Alt falder derned.
Ild og lava. Ikke for at lyde dramatisk...
Tro mig, alt det vi står på, alt dette vil forsvinde.
Vi må højere op. Der ligger et bjerg den vej.
Det er vores eneste udvej. Kom med mig.
Det kan jeg ikke.
Her.
Hvis du overlever, så giv et kald.
Tak.
- Far. - Er du uskadt? Hvad tog dig?
- Ikke noget. Jeg gik selv. - Hvad gjorde du?
Far, jeg kan forklare.
- Du lader mig aldrig tale ud. - Du har stuearrest.
- Hvad skete der? - Jeg er så rasende, -
- at jeg ikke kan tale med hende.
Du tror det ikke. Jeg har fundet noget nyt.
Nyt? Nyt er et stort problem.
- Bliv inde i dræberkredsen. - Det var ikke skidt.
- Nyt er altid skidt. - Nej, han var flink.
Undskyld mig? Han?
Jeg troede, han var et vildsvin, men han viste sig at være en dreng.
Underligt. Normalt er det omvendt.
Eep har et kærestesvin.
Der var en dreng. Jeg kalder på ham.
- Hvad er der galt med jer? - Det var farligt.
Den var smuk. Vil du se noget farligt? Her!
Det er nok, Eep. Vi går tilbage til hulen, -
- og du kommer til at bo der, indtil du er ældre end...
- Hende. - Hvad?
Du kan ikke holde mig inde for evigt.
Han sagde, det ville ske.
Ind i hulen.
Pas på!
Stands.
Er alle uskadte?
Hulen er væk.
I skal bare se det her.
- Vi bør tage derhen. - Nej, ingen går nogen steder.
Hvad sagde ham fyren ellers?
Løb. Bare spring.
En, to, tre, fire, fem.
Seks.
- Hvor er vi? - Jeg er ikke sikker.
Nede. I et lavere område.
En ting er sikkert. Vi kommer ikke ud samme vej, vi kom ind.
Sandy, hvad er der?
Vent, kom tilbage.
Vi må ikke være synlige.
Vi har brug for en hule.
Træd, hvor jeg træder.
Vær stille, forhåbentligt er der ikke noget stort, der ved, vi er her.
Vent.
Far, leder vi efter nøjagtig den samme hule?
Hvis det var mig, der skulle vælge hulen -
- så ville jeg vælge en mindre hule.
Vent.
- Far? - Jeg ordner det.
Sådan, far. Bare giv ham. Og så en lige højre.
Jeg elsker det.
Far, jeg har det. Bare hold op med at løbe ind i deres næver.
Når du færdig, skal vi altså videre.
Det er rigtigt, du kan ikke komme fordi mig.
Op med jer.
En hule, af sted! Kom nu, skynd jer.
Denne hule har en tunge. Fedt!
- Det er en, to, tre, fire, fem, seks. - Og syv.
Hvis, vi tæller dødskatten Hapser med.
Den er mørkeræd.
Vent. Vi er også mørkeræd.
Dræberkredsen.
Hulere. Huleboere. Pas på, de er næsten dyr.
Kan du se den skrå pande?
De enorme, primitive tænder.
Den massive kropsbehåring.
- Den har en hale. - Ja.
Luk øjnene, jeg er nødt til at slå dem ihjel.
- Nej, det hjælper ikke, de er familie. - Hvad?
- Han har solen i sine hænder. - Nej, det er ild.
- Hvor kommer det fra? - Han har lavet det.
- Lav noget til mig. - Det kommer ikke bare ud af ham.
- Du ligner din datter meget. - Fedt, nu gik han i stykker.
- En lille baby sol. - Pas på, gå tilbage.
Vi ved ikke, hvad den vil. Vi sætter os alle sammen her, -
- og venter på at solen kommer tilbage. Og i morgen finder vi en ny hule, -
- og så lader vi som om, intet er sket. Er det ikke sjovt?
Eep, rør ham ikke. Du ved ikke, hvor han har været.
- Far, Sandy er ond ved ilden. - Sandy, ilden er ikke en legekammerat.
- Sikke en sød lille dreng. - Ikke så tæt på.
Nej, nej, vent.
Den kan lide mig. Hallo, den bider mig.
Prøv at gemme dig for den i det høje, tørre græs.
Stop! Vær sød, jeg er kun ni år. Den bider mig.
Flammebørn.
- Hej. - Din far forsøgte at slå mig ihjel.
Ja, men han får ikke lov.
Værsgo, børn.
Dø!
Jeg vandt.
De er ikke så skræmmende, når først du lærer dem at kende.
- Hvem er I? - Undskyld, vi er familien Croods.
- Og du er? - Guy!
Det ligner magi. Og det lugter som mad.
Spis det ikke, det er nyt.
Stadig i live.
Hvor er Guy?
- Hvor skal du hen? - Bjerget, højere op -
- verdens ende. Husker du det? - Det er allerede sket.
- Det har ødelagt vores hule. - Nej, det var kun begyndelsen på enden.
- Enden på enden, er stadig på vej. - Eep, smid det.
Vi kan ikke lade ham gå. Hvad nu hvis vi ikke finder en hule før solnedgang?
Hvad hvis det tager et par dage? Hvad hvis fuglene kommer tilbage?
Vi har brug for hans ild, tumpe.
Fint, du bliver hos os, indtil vi har fundet en hule.
Hvad? Nej, jeg vil ikke være en del af dette.
Bliv her, hvis I vil, men lad mig gå. Jeg har en drøm, en mission -
- en grund til at leve. - Ikke længere.
Jeg har en idé. Lad os gå op på det bjerg.
- Det er for langt væk. - Far vil virkelig gerne have en hule.
- Der er huler på det bjerg. - Har du været der?
Det er et bjerg. Bjerge er sikre.
Bjerge har huler, vand og pinde.
Mor, har du hørt det? Jeg kan få min egen pind.
Ja, pinde og huler. Skøre pinde. Kom nu.
Ti stille.
Den er underlig.
Nej, det er helt fint. Det er bare Bælte.
Jeg har taget en beslutning. Vi går til... det bjerg.
Spørg mig ikke hvorfor. En indskydelse. Det føles bare rigtigt.
Jeg ved ikke rigtig, Grug. Vi har aldrig gået så langt før.
- Jeg tror ikke, mine fødder klarer det. - Jeg lever ikke længe nok.
Vi gør det.
Kom nu, tænk over det.
Hele vores familie, på en lang og sej rejse, på tværs af landet.
Dage og nætter, kun med hinanden. Vi fortæller historier, og vi griner.
Familien knytter stærkere bånd.
- Få hende væk! - Hvis du ikke kan klare udfordringen -
- så se hende ikke i øjnene. - Hold dine store arme for dig selv.
Er det ikke sjovt? Vi er på vores første tur sammen.
Stop det, eller jeg flår din tunge ud.
Vil du omvende familien?
For jeg vender op og ned på jer, så hurtigt...
- Far, jeg skal altså. - Du kan godt holde dig.
- Tag det så ud af munden. - Jeg rører den ikke.
- Nu? - Nej.
- Nu!? - Jeg kan gøre det hele dagen.
- Nej, nej og atter nej. - Jeg vil ikke dø på tom mave.
- Vi er alle temmelig trætte. - Vi spiser, når vi kommer derhen.
Det tager for lang tid. Jeg snupper en snack.
Gør det ikke, han vil stikke dig. Det er ikke mad, det er mit kæledyr.
- Hvad er et kæledyr? - Et dyr, man ikke spiser.
Dem kalder vi børn.
Ingen nævnte noget om et kæledyr. Der er underligt og forkert.
- Det er... Det er mad. - Nej!
Ikke det, men det.
Mad klarer alt. Vis mig dit jagtfjæs.
Ikke dig, du har stadig stuearrest.
Mine fødder er ømme.
- Du ser anspændt ud. - Det er jeg ikke.
Vrede pige vil lave det samme, som de andre.
Jeg var ikke klar.
- Hold ud, Thunk, jeg kommer. - Hvorfor gør du det?
- Hvad laver de? - De jager.
- Nej, helt ærligt, hvad laver de? - Du har jo masser af æg.
Bare læg et nyt.
Ja, grin du bare.
Hvem har lyst til lidt skorpion?
Hvad skete der med ægget og fuglen?
Dem mistede vi. Men da fuglen trampede på mig og maste mig i jorden, -
- fik skorpionen fat i mig, og nu spiser vi ham.
- Så alle vinder. - Ikke nok, jeg har brug for mere.
Jeg har brug for mere.
- Hun spiser vel ikke mig, vel? - Du er for tynd.
Skulle hun spise nogen, ville det være...
Hold dig væk fra mig, dit uhyre.
Stik pinden ind i hendes mund.
Hold hende i ro.
- Hvorfor ruller du væk? - Jeg vil bare have noget at spise.
Du fik insekter til middag. Mange insekter.
- Jeg vil lade dig jage med mig. - Virkelig?
Hjælp mig. Få dem væk fra mig. Fortæl om mig.
- Hvad kalder du det? - En fælde.
Hvordan virker den?
Hvor længe har du været alene?
- Hvad skal vi gøre? - Er du en god skuespiller?
Det er du god til.
- Det er min arm. - Du skal...
- Den trådte ikke i din fælde-ting? - Det ved jeg.
Hvor er Eep?
Hun er fantastisk.
Far, nej!
Det er det rene ædegilde.
- Alt spist, ingen rester. - Hvad er rester?
Hvis der er så meget mad, burde der være rester tilbage.
Så meget har vi aldrig.
- Grug, fortæl os en historie. - Det er en god idé.
- Hvad med en historie? - Ja, fortæl os en historie.
Der var engang en lille tiger.
Den boede i en hule med sin familie.
Der var mange regler. Men den enkleste var:
Forlad aldrig hulen om natten.
Døren var så tung, man skulle tro, det var let at huske.
- Så let at huske. - Det ved jeg.
Men da alle sov, gik hun ud alligevel.
- Nej! - Jo! Og da hun gjorde det -
- blev hulen ødelagt, og alle skulle på en lang, kedelig rejse -
- med en underlig fyr, de havde mødt, og døde. Slut.
Den slutning havde jeg ikke ventet.
- Sådan ender mine historier aldrig. - Sådan, to historier på én aften.
Den er ikke lige så god som Grugs.
Der var engang en smuk tiger.
Hun boede i en hule med sin familie.
Hendes forældre fortalte, hun kunne være overalt, undtagen ved kløften, -
- for hun kunne falde ned. - Og dø. God historie.
Når ingen kiggede, -
- gik hun tæt på kløften.
Og jo tættere hun kom på kanten, jo mere kunne hun høre.
Jo mere hun kunne se. Jo mere kunne hun mærke.
Og da hun stod helt ude på kanten, så hun lys.
Hun rakte ud for at få fat i det.
- Men hun smuttede... - Og hun faldt.
Og hun fløj.
- Hvor fløj hun hen? - Hen til i morgen.
Til i morgen?
Et sted med flere sole på himlen, end du kan tælle.
- Der vil være så lyst. - Et sted, ikke som i dag, eller i går.
Et sted, hvor alt er bedre.
I morgen, er ikke et sted. Du kan ikke se det.
Jo, jeg har set det.
Det er der, jeg skal hen.
Nu lukker vi øjnene og får noget søvn.
Når vi vågner, finder vi et sted, der giver os alt, hvad vi ønsker.
- I morgen? - En hule.
Det var tæt på. Det gik næsten galt.
- Jeg holdt øje, der skete ikke noget. - Vi er nødt til at gå hurtigere.
Har I ingen anden hastighed end slentre?
Jeg kan godt nøjes med let gang.
Har du et øjeblik? Hvordan kunne tigeren flyve?
Jeg siger det kun, når jeg er fri. Jeg er lidt sær.
Overlad det trygt til mig.
Thunk, du har en edderkop i ansigtet.
Han er fri.
- Træd ikke på de underlige spidse sten. - Mener du disse?
- Træd ikke på de sten. - Ryk dig, tøs.
Ingen lytter. I kan ikke gå på dem.
Kom tilbage.
- Der røg vores chance for at overleve. - Og vores træstamme.
At hoppe hjælper ikke. I hvert fald kun kortvarigt.
Ugga, du skal ikke gå herud.
Jeg kan hjælpe jer. Men så skal der ske nogle ændringer.
Træstammeturen er slut. Smid stammen væk.
Spark den så væk.
Længere væk.
Helt ærligt?
Godt, klogesen. Hvad så?
Dygtig fisk.
Nu må du kigge.
- Jeg elsker dem. Hvor er mine fødder? - De er der stadig.
- Du er meget tung. - Er jeg? Tak.
Vent lige.
Hun er oppe igen. Vi har det fint. Jeg har det fint.
De sko er alle tiders. Hvor får du de idéer fra?
Jeg kalder det en hjerne. Jeg er ret sikker på, det er der, idéer kommer fra.
Far, jeg har ikke nogen hjerne.
Vi har klaret os udmærket uden hjerner indtil nu.
Hulemænd behøver ikke hjerner. Vi har disse.
Det er gode sager. Idéer er for svæklinge.
Lad os så komme hen til det bjerg.
- Jeg elsker dem. - Spis ikke mine fødder.
Hvordan fløj tigeren?
Hun hoppede op på solen, og red på den indtil i morgen.
Hej, far. Farvel, far.
- I har da set regn før, ikke? - Vi kommer ikke ret meget ud.
Eep, det ser farligt ud.
- Far, det siger du om alting. - Forsigtig.
Mener du det? Fint.
Nej, nej. Ikke godt.
Så sagde bjørnen: Din hule? Jeg har smidt mine knogler her en uge.
- Det er en sjov historie. - Det er ikke en historie.
- Det er en vittighed. - Hvad er en vittighed?
Du ved, at finde på noget, som får dig til at grine.
- Vær så god, en til dig. - Tak.
En til dig. Og den er til dig.
Så er det nok.
Hvorfor skal ungerne have deres egen musling?
Så hvis nogen har problemer, kan man tilkalde de andre.
Mener du, vi skal dele os op?
Så kan vi prøve flere ruter. Det er den hurtigste måde.
Croods holder sammen. Din måde er ikke sikker.
- De kan klare det. - Vi kan godt, far.
Nej, det er mit ansvar at sørge for din sikkerhed.
Jeg bestemmer stadig, og vi deler os ikke op.
Undtagen jer to. Og sådan er det.
- Har alle det godt? - Vi har det fint, Grug.
Far, jeg bliver lidt panisk. Hvad skal jeg gøre?
- Bliv, hvor du er. Jeg finder dig. - Nej, det går for langsomt.
Alle bevæger sig fremad, så skal vi nok finde ud.
Far?
Husk, vær altid bange. Du kan godt.
Jeg besvimer om lidt.
Giv mig en til.
Du tabte dem.
Kom med mig.
Her, dreng. Tag den.
Bedste?
Mor?
Grug?
Jeg henter ham.
God dreng. Du er så dygtig.
Du skal have et navn. Jeg vil kalde dig Douglas.
Kan du lave tricks? Rul rundt. Kom så, Douglas.
Dygtig dreng, Douglas.
Jeg var engang forelsket. Han var jæger, og jeg en samler.
Det var noget af en skandale.
Vi madede hinanden med bær. Vi dansede sammen.
Så slog min far ham med en sten, og gav mig til din bedstefar.
- Croods, kom herned. - De har det fint.
- Guy er hos dem. - Så Guy er sammen med dem.
Tak for den interessante Guy-opdatering.
Jeg går op, og du kan følge efter, når du holder op med dit pjat.
En sovebunke?
Eller en historie?
Er der nogen?
Og så sagde Turac: "Ved det, jeg tegnede det."
Jeg ved, at det var svært for dig, at tage os med på slæb, men...
De har haft den sjoveste dag i deres liv.
Tak for det.
Jeg vil vise dig noget.
Der er flere sole på himlen, end man kan tælle.
Hver sol, som farer over himlen, finder sin plads deroppe.
- I morgen. - Hvor vi vil være i sikkerhed.
Jeg går med Guy.
Nej, ikke min lille pige.
Kom med os.
- Jeg kan ikke tage af sted uden Grug. - Så er du den eneste.
- Jeg er med. - Er du, mor?
Grug kan ikke beskytte os. Han har ingen gode idéer overhovedet.
Nej, det er ikke sandt. Hvad med dengang, hvor han...
Hvis han fik en idé af sig selv, ville jeg få et hjerteanfald og dø.
- Grug? - Far?
Han er så stor. Hvordan kan han bare pludseligt forsvinde?
Lad os spørge den grimme dame, om hun har set far.
- Jeg har ikke set ham. - Hvad laver du?
Jeg kunne ikke sove for alle de idéer, jeg blev ved med at få.
- Er det en slange? - Et nyt og forbedret bælte.
Det strammer selv til.
- Hvad er det på dit hoved? - Det kaldes desperation.
Jeg kalder det en tot. Det rimer på Grug.
Og det her kalder jeg et lift. Det rimer på Grug.
- Det rimer ikke. - Det er hurtigere end sko.
Prøv at følge med.
Jeg ville ønske, jeg havde et lift.
Maling er fortid. Jeg kalder dette et øjebliksbillede.
Undskyld. Jeg tror, jeg blinkede.
- Jeg kalder dem solbriller. - Solen gør ikke ondt i øjnene mere.
Hvor har du fået alle de gode idéer fra?
Da jeg ikke har en hjerne, kommer de fra min mave.
Fra dybt nede, og op igen til mit hoved.
Grug, vi skal altså videre.
Jeg har ideer, jeg har tanker. Som dette.
Jeg kalder det et bærbart hjem. Er det ikke flot?
- Det her kaldes en løftestang. - Mor?
Jeg ved, det er noget skidt.
Jeg har næsten ondt af ham.
- Nej, det har jeg ikke. - Hvad er det, du prøver på, Grug?
Jeg tænkte, hvis jeg havde ideer, som Guy, så ville I lytte til mig.
Måske ville hun så ikke have lyst til at følges med Guy.
Altså, Grug. Er det, hvad det drejer sig om?
Og så troede jeg, det ville tage livet af din mor.
- Så, du ved... Alle vinder. - Så er vi her.
En hule. Alle ind. Hurtigt.
Fremad.
Nej.
- Ikke flere huler, Grug. - Hvad?
Vi vil springe op på solen, og ride på den hen til i morgen med Guy.
Vent, vil I alle det?
- Thunk? - Beklager, far.
- Du må holde op med at bekymre dig. - Jeg skal bekymre mig.
- Det er mit arbejde, at følge reglerne. - Reglerne virker ikke her.
- De holdt os i live. - Det var ikke noget liv.
Det var bare ikke at dø. Der er forskel.
- I må høre på mig. - Vi var døde, hvis vi lyttede til dig.
Vi må følge Guy nu.
Guy.
Guy, flygt.
Det er formålsløst. Vi mister tid. Alt kollapser. Du er irrationel.
Store ord gør mig vred. Bare bliv ved.
Modangreb.
Kan du huske, hvordan du var i morges? Du havde ændret sig. Idémanden.
- Jeg er en hulemand. - Vent.
Hvad er det, der holder mine slag tilbage?
- Tjære. - Nej, jeg må tilbage.
- Hold op med, at gøre modstand. - Nej.
Grug, hold op!
Ingen kommer ud herfra.
Tro mig. Jeg ved det.
- Din... - Familie. Ja.
Undskyld.
Jeg var lille, da det skete.
Det sidste mine forældre sagde til mig var: Skjul dig ikke.
Lev.
Følg Solen. Du skal nok klare dig til i morgen.
Du følger lyset.
- Min datter ligner dig meget. - Nej.
Hun ligner dig.
Hun elsker dig, men glemmer at sige det.
Ligesom du glemmer at sige det til hende.
Jeg havde vist alt for travlt med at holde dem i live.
Det er i orden. Det er, hvad fædre gør.
Det er rigtigt. Men det kan vi ikke herfra.
Vi skal bruge en af dine idéer.
Kom nu. Du kan godt.
Bælte, nødgenerator til idéer. Aktiver.
Jeg har det.
Ja, jeg ved det. Men han gør det så godt, han kan.
Kom så.
Der er han. Romance, drama, oprigtighed. Kom så.
Det er vores signal. Kom i gang.
Han kommer ikke herover. Vores dukke er vist ikke bange nok.
Bange? Jeg skal vise dig bange. Giv mig de styrepinde.
Hjælp.
Hold fast.
- Du klarede det. - Vi har det fint.
Vi har det fint.
Så er det op til dig.
Før os til i morgen.
Skynd jer. Vi skal nok nå det.
- Du havde ret. - Der er den. Solen.
Vi kan godt. Vi kan ride på den til i morgen.
Løb.
Jeg forstår det ikke. Solen var lige her. Den var lige her.
Vi må tilbage til hulen. Skynd jer.
Bliv sammen. Af sted. Hurtigt.
Hold hinandens hænder. Kom så.
Grub. Hvad er der med dig? Vi dør, hvis vi bliver her.
Grub, hør her. Vi må tilbage til hulen.
Ikke mere mørke.
Vi skjuler os ikke mere. Ikke flere huler.
Hvad er meningen med det?
At følge lyset.
Jeg kan ikke ændre mig. Jeg har ikke nogen ideer.
Men jeg har min styrke. Og lige nu er det, hvad I har brug for.
Nej, vi ved ikke, hvad der er der. Måske ingenting. Det er for risikabelt.
Det er en mulighed.
Jeg tager den chance.
Jeg har villet smide dig væk, siden jeg mødte dig.
- Det er en vittighed, ikke? - Hvad er en vittighed?
Han klarede det.
Godt, Thunk. Nu er det din tur.
- Du kommer ikke med, vel? - Hvis du klarer den, gør jeg også.
Du klarede det flot.
Farmand.
- Bedste... - Ikke noget fnidder. Bare kast mig.
Vent... Du har overrasket mig i dag.
Grødhoved.
Stadig i live.
- Så er det tid. - Nej, jeg har så meget at sige til dig.
Jeg skal løse alle problemer, og jeg har ikke tid til det.
Jeg skal nok klare det.
Det gør ondt på den gode måde.
- Hvad kalder man det? - Jeg ville kalde det et knus.
Fordi det rimer på Grug, men -
- du kan kalde det noget andet, hvis du vil.
Nej, jeg kan godt lide knus.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker...
- Jeg er bange. - Du skal aldrig være bange.
Der. Jeg kan se ham.
Jeg klarede det.
Tilbage med dig.
De er i knibe. Vent, jeg kommer.
Hvordan kommer jeg derover? Jeg må tænke. Hvad ville Guy gøre?
Hvad ville Guy gøre?
Hvad ville jeg gøre?
Hold lige den.
Jeg har -
- en idé.
Løb!
Ja.
Douglas? Jeg kender ham.
Hold fast.
Der er ikke sikkert her.
Jeg fortæller hende det.
Jeg fik aldrig sagt det til ham.
- Hvis din far var her, han ville sige... - Se at komme af vejen.
- Det lyder som ham. - Se at komme af vejen!
- Farmand. - Han klarede det.
Han rider på solen.
- Men ikke særligt godt. - Alle til side.
Hvor er faren? Hvem tudede i sin konkylie?
Jeg elsker også dig.
En, to, tre, fire -
- fem, seks -
- og syv.
- Otte. - Og en halv.
Og otte.
- Ni. - Douglas. Far, du reddede ham.
En dreng har brug for et kæledyr.
Jeg er åbenbart et kattemenneske.
Niksen biksen.
I skal altså se det.
Vi tager derhen.
Jeg kommer nu.
Det er mig. Jeg hedder Eep.
Og dette er min familie, Croods.
Hvis du ikke lader dig narre af soldansen og kæledyrene, -
- vil du se, at vi ikke er hulemennesker længere.
Gør det igen. Jeg tror, jeg blinkede.
Verden er stadig grusom og fjendtlig -
- men nu ved vi, at Croods vil overleve.
For vi har ændret reglerne.
Dem som holdt os i mørket.
På grund af min far, der beviste, at alle kan ændre sig.
Slip barnet løs.
Nå ja, mere eller mindre.
Så fra nu af skal vi bo herude, hvor vi kan følge lyset.
Danske tekster: SUBLiME
Bedst på www.NXTGN.org